În februarie 1915, armata turcă a lansat o represiune asupra poporului armean.
Ceva mai mai târziu...
mii de supraviețuitori ai acestui genocid, au plecat spre în Franța.
Pentru a supraviețui și a se integra...
mulți armeni au ales o viață de muncă grea și sacrificii.
Alții nu.
Clanul Malakian era printre aceștia.
PRIMUL CERC
Traducerea și adaptarea: CristiAs (c)
- Vrei ceva ? - Nu. Nu sta mult.
Îmi pare rău !
Fiți calm, vă rog !
- Dacă doriți putem aranja amiabil. - Amiabil ?
Glumești ?
Hai, dă-mi documentele !
Ia-ți lucrurile și ieși ! Hai, ieși !
În fiecare zi a vieții de polițist vă confruntați cu pericolul.
Pericol de moarte.
Există indivizi de temut care nu au niciun respect pentru viața umană.
Începând cu a voastră.
Portul de armă aduce în orice clipă posibilitatea de a ucide
... sau de a fi ucis.
Suntem confruntați cu situații pe care le putem clasifica în patru categorii.
Patru culori.
Primul e alb: absența totală a pericolului.
Nu sunt sigur dacă voi, ca polițiști, ați înțeles cu ce vă confruntați.
Galben: atenție la ce vă înconjoară.
Mergeți calmi, dar orice s-ar putea întâmpla.
Portocaliu: pericol posibil.
Manifestații, controale de rutină...
toate simțurile vă sunt în alertă...
pentru a putea anticipa următoarea acțiune.
În sfârșit, roșul.
Roșul e amenințarea reală.
Un individ înarmat e în fața voastră.
Exact în acel moment...
un polițist care nu e psihologic pregătit să își folosească arma...
e un pericol pentru el însăși și pentru cei pe care trebuie să îi protejeze.
Atunci, puneți-vă întrebarea:
"Sunt gata să îmi pun viața în pericol ?"
"Sunt gata să ucid ?"
Bună ziua.
Ridică puțin piciorul, împinge călcâiul...
- Și ridică degetele de la picioare. - Nu pot.
Vă ajut.
Asta mă doare.
E normal să doară, dar trebuie încercat, altfel nu o să mai puteți umbla normal.
- N-are nimic, sunt foarte bine așa. - Mamă !
Fă ce zice doctorul.
Deci, d-nă doctor, progresează ?
Nu sunt medic. Sunt doar o asistentă.
Pentru mine doar rezultatele contează. Și să se facă mama bine.
Bună ziua !
Cum ești azi ?
O, ce mână rece ai ! Nu ai mâncat nimic.
Du-te la bucătărie. Yevá, o să îți gătească ceva.
Mănânc dacă nu mai fumezi.
Anton ! Vii puțin ?
Poftim ! Partea ta din mașină.
Asta-i tot ?
Nu doar că e totul, dar am terminat cu mașinile..
Și cum o să fac bani ?
Vorbim de altfel de bani.
Avem altceva de făcut.
Marți, la ora 11.00. Vino cu Rudy.
Unchiul tău o să îți spună unde ne găsești.
Ce fel de afacere e ?
Ceea ce facem noi. Nu te îngrijora.
Notează numărul.
Cine sunteți ?
Îl cunosc. Scuze !
- Bine. - O clipă.
- De ce ai venit aici ? - De ce nu răspunzi când te sun ?
Așteaptă-mă jos, o să fiu gata într-o oră.
Elodie, explică-mi, care-i problema ? De două zile încerc să vorbim.
Îmi pare rău, dar am mult de lucru. Sunt obosită.
Trebuie să termini cu atâta muncă.
- Da, și cum o să trăiesc ? - Bine, am eu bani.
Trebuie să plec. Scuze, dar sunt în întârziere.
Știu că nu mă crezi...
... dar lucrurile se vor schimba. Ai încredere în mine.
Nu mă joc cu tine, Elodie.
Vino.
- Anton, e târziu ! - Avem timp.
- Daniel a sunat, ne așteaptă. - Nu te îngrijora.
Ascultă-mă bine !
Deschide seiful, sau știi bine că nu doar tu o să ai de suferit.
Opriți ! Opriți imediat !
Unde putea să plece ?
- Îl puteai lăsa să plece... - Taci !
Mașinile au fost abandonate în parcarea unui supermarket, la 3 km de aici.
Evident, nu sunt amprente.
Și ce făceam cu ele ? Știm cine a fost, nu
E bine, nu ?
Da.
- Îți place ? - Mult.
În curând va fi al nostru.
Ce ?
O să renovăm, deschidem un hotel, doar câteva camere.
Privește acolo ! Acolo vor fi caii. Eu o să mă ocup de ei.
- Te pricepi la cai ? - O să învăț !
Haide !
Nu-ți fie frică !
Vino !
Dă-mi mâna.
Nu-ți fie fica. Ține palma desfăcută.
Încet, încet...
Aici vreau să trăiesc.
Doar dacă îmi ești alături, singur nu mă interesează.
Hai cu noi ! Dăm o petrecere.
- Mergeți înainte, vin și eu. - Vino !
Ești bine ?
Bine, tu ?
Nu mai stau, e târziu.
Nu te-am văzut demult, dar vreau să îți spun ceva.
Ești fiul meu, Anton.
Într-o zi tu o să preiei afacerea.
Deciziile tale pot fi bune sau proaste...
... dar niciodată nu lăsa pe nimeni să se îndoiască de tine.
Dacă eziți o să te considere slab.
Și atunci or să vrea să îți ia locul.
Ce-ai făcut seară trecută nu mai trebuie să se întâmple.
Niciodată.
Să ai o seară bună !
Anton !
Eram cu tatăl tău. Vino, ia loc !
Știu.
- Despre ce ați vorbit ? - Totul și nimic, doar afaceri.
Ați vorbit de fermă ?
Ce vroiai să spun ? Imobiliarele nu sunt preferatele tatălui tău.
50 de mii.
Cu ăștia mai putem lua unul sau doi, cunosc ceva oameni.
Nu mă interesează. Avem 50-50 la afacerea asta.
- Nu mai vreau pe nimeni. - Foarte drăguț, dar îmi trebuie mai mult.
Pleacă ! E cu mine ! E valabil și pentru tine.
Ajută-mă să blochez vânzarea și mă ocup eu de restul.
Ce ai cu locul ăsta ? Mai sunt și altele.
E singurul care mă interesează !
OK. Pentru afaceri !
Hai, până la fund !
Gata ! Gata cu băutura !
Ce se întâmplă ? Ești bine ? Eu sunt bine ! De ce trebuie să...
Domnule, nu mai puteți sta aici.
- Tu cine mai ești ? - Proprietarul.
Lasă-ne să ne distrăm ! Ne simțim bine.
Deranjează ceilalți clienți ! Bea cu măsură sau stai acasă !
Ne terminăm băuturile și plecăm.
- Nu, plecați acum ! - Hei, calmează-te !
- E clubul meu ! - Pe măta, de acord ?
Nu ne dai ordine nouă !
Fac ce vreau, ai înțeles ? Știi cine suntem ?
Bine-nțeles că știu cine sunteți !
Fii unei târfe care se produce pe la colțuri.
Stai ! Stai ! Stai !
Bine. Începem din nou.
Deci, nu sărbătoreați jaful de la Vila Marigny ?
Știm că nu tu l-ai lovit pe patronul clubului.
Nu ți-e foame ?
Ești un tip de treabă.
Nu mănânci, nu bei, nu vorbești.
Ești foarte liniștit.
Nu o să deranjezi pe nimeni în închisoare. Fericirea gardienilor !
Mergem dincolo, e mai liniște. Să merge !
- Cafea ? - Nu, mulțumesc.
Nu m-a lovit nimeni, am căzut.
E o discotecă, e întuneric...
M-am împiedicat și am căzut pe o masă.
Asta e tot.
E o glumă ?
Șefu, avem o problemă. Idiotul ăsta și-a schimbat declarația.
Ce e ? Ce e ?
Cu ce l-ai amenințat să și-o retragă ?
Că îi omori familia ?
Că îi dai foc la discotecă ?
Ai schimbat zona, Malakian, dar nu și modul de operare.
La Vila Marigny ați fost voi.
A fost un mort acolo.
Pe unde treceți rămân morți. Asta se va schimba.
Data viitoare când mai vrei să intimidezi un mic patron...
- de discotecă îți va trebui mai mult. - Mă acuzați de ce, mai exact ?
16 octombrie 2003, eram în mall-ul din Versailles în momentul schimbului de focuri.
Eram locotenent la vremea aia.
Dumneavoastră ați pierdut un fiu, eu un prieten.
- E singurul lucru în comun. - La revedere, d-le !
- Unde e Anton ? - Nu știu.
Pe unde umblă când nu e acasă ?
Nu știu, Milo.
Fiul tău nu îmi spune tot.
- Poate e cu o fată. - O fată ?
Ce fată ?
Antón știe multe fete.
Această slujbă este dedicată...
memoriei lui Georgy Malakian. Georgy e un băiat...
care ne-a părăsit prea devreme...
din cauza violenței lumii pe care a ales-o.
Pace sufletului său și sufletelor celor care l-au iubit..
Ești bine ? Nu arăți bine.
Sunt foarte bine.
Elodie, simt că e ceva în neregulă.
Cum e cu armeanul misterios ? Nu îmi povestești ?
- Măcar spune-mi cu ce se ocupă. - Nu știu nimic nici eu.
Spune-mi numele lui, sau e secret și asta ?
Anton. Îl cheamă Anton.
Mulțumesc !
Vin să te iau pe la șase.
Anton ! Romeo !
Uită-te la asta !
Îți amintești partida de poker de la Zakar ? L-am lăsat fără pantaloni.
Zice că nu mai are bani, deci i-am golit magazinul.
Poftim !
- Sunt italieni, cei mai buni. - Nu folosesc.
Uite !
- Și eu am. Nu există mai buni ! - Nu ne putem încălța identic.
Alege alții.
Rudy...
trebuie să vorbim,
despre un proiect de-al meu mai vechi
- Ce fel ? - Un hotel, în Camargue.
O afacere legală.
O să meargă. Vrei să investești ?
- Milo știe ? - Nu.
Așteaptă, Anton.
De ce trebuie să muncești ? Lovitura Marigny a ieșit bine.
Fără tatăl tău în echipă nu putem face nimic, doar noi. Așa merge treaba.
Știu.
Cât ar trebui, mai exact ?
30 de mii, 40 de mii ?
BRUTARIE-PATISERIE
Uite !
- Bună ziua, d-le. - Bună ziua.
- Ce dorești ? - Asta.
Foarte bine.
- Să o luăm. - Nu am uitat.
- Așa.. - Vino !
Târfă !
Ai grijă ! Plantele alea au spini.
Ruben, mergem.
Anton, ce mai faci ?
Ce-i asta ?
Pentru a fi gata pe vara viitoare ne apucăm de lucru acum.
Ce faci ? Aveam o înțelegere !
E vorba de bani, ai vorbit de ei, dar sunt promisiuni.
Trebuie să le văd culoarea.
Deocamdată investesc din fondurile proprii, dar nu mai pot mult așa.
Sunt oameni care vor să intre în afacere, care au bani.
Îți aduc banii, cum am zis. Nu ai încredere ?
Când ?
Dă-mi o lună.
- De ce nu facem asta cu... - Cu tata ?
Asta nu-i privește pe alții, știi asta.
O lună.
Bine. Nicio zi în plus.
În fiecare zi la fel.
Vreau rezultate, dar ne reduc efectivele.
Ministerul vrea să terminăm cu jocurile de noroc.
Începând de azi asta e prioritatea. Puneți toți oamenii la treabă
- Dar afacerea Malakian ? - O lăsăm pentru moment.
Cum așa ? Știți că e un caz serios și am avansat mult.
Avansat ?
Nu ai adus dovezi. În fața judecătorilor...
- E o chestiune de timp ! - Nu ai nimic concret, nimic tangibil !
Utilizează informatorii, asta funcționează bine.
Nu obținem nimic așa. Malakian funcționează la orice nivel, nu îi toarnă nimeni.
E ceva ce mă frapează, Saunier. În Paris ai avut calificative bune.
De ce ai venit aici ? Vă cunosc dosarul.
Nu faceți din Malakian o problemă personală.
Lipsa obiectivității nu e bună pentru un polițist.
- E un ucigaș. - Știu.
Știu.
Ai călătorit bine ?
Am venit încetișor.
- E bine, Milo ? - Bine, Franck, bine.
Tot anul cu cazinouri, hoteluri, magazine...
mulți bani trec prin Rivieră.
În timpul încărcării și transportului, securitatea e maximă.
Dar când banii au ajuns în avion...
... misiune terminată: polițiștii rămân la sol.
Ce vreau să spun e că între încărcare și decolare...
avionul nu e păzit. Aici intervenim noi.
La câți oameni te-ai gândit ?
Maxim zece.
De fapt, te gândești care e partea ta, nu ?
Ca și restul lumii.
5 milioane de euro.
Pentru fiecare.
Minim.
Te bagi, Anton ?
Franck ?
E tentant, Milo, mă risc. Mai trebuie știut ceva.
Vă arăt.
Intrarea în aeroport e aici.
Convoiul sosește pe aici. Avionul staționează aici.
Odată ce pasagerii urcă în avion, retrag pasarela.
Rudy...
De cât timp e cu fata asta ?
Care fată ?
Nu mă lua de idiot, infirmiera. De cât timp se întâlnesc ?
- Nu știu, Milo. - De când vine aici ?
Nu știu.
Avem nevoie să ne împrumuți ceva bani.
Sigur.
- Cât ? - Între 600 și 800 de mii.
Trebuie să mă organizez.
E mai mult ca de obicei, atunci cade dobândă la 7.
Știți bine că iau 12%, pentru că trebuie să mă protejez de riscuri.
- E cam scump. - Dar sunt bani curați, garantez.
Ok, e bine.
Anton... e cu voi, la lovitura asta ?
- De ce întrebi asta ? - Doar așa.
Da, spune-mi !
Doar că avem o mică afacere...
O afacere ?
Da.
Ce fel de afacere ?
O, nu e nimic...
Îmi place Anton, e fiul tău.
- D-ra Leconte ? - Da. Ce e ?
Inspectorul Saunier.
Prefer să vorbim aici decât să vă citez la secție.
Trebuie să vorbim. Pot intra ?
Poftiți ! E pentru d-voastră.
- Ce-i ăsta ? - Deschideți-l.
Ce trebuie să fac ? Să aleg unul ? E oferta poliției ?
Nu am venit să mă bag în viața d-voastră privată.
Lucrez la o anchetă...
și trebuie să vă informez despre activitățile reale ale familiei Malakian.
Clanul Malakian.
Ce-i asta ?
E paznicul unei vile care a fost jefuită acum câteva zile.
- Și ce am eu a face cu asta ? - Dv. nimic, direct.
Dar Anton Malakian a participat la jaful acestei vile
și la asasinarea acestui om.
- El nu ar putea face așa ceva. - Poate.
Dar calea pe care a apucat-o e fără ieșire, se va termină cândva.
O să se termine unde ? La închisoare ?
Sau poate o va păți ca și fratele său.
Am nevoie de ajutorul tău, d-ră..
Încă putem evita toate astea. Doar dv. mă puteți ajuta.
Poftiți ! Cartea mea de vizită !
Dacă aflați ceva, sunați-mă.
Ce pot face pentru tine, Milo ?
- Am nevoie de echipament. - Ascult.
Pentru zece oameni.
Carabine, veste antiglonț și grenade.
Și un ML 83.
Ce vrei să faci cu toate astea ?
Abdeslam Halami, 71 de ani împliniți.
A plecat din Franța de zece ani pentru a se stabili în Liban, țara natală.
Știm sigur că continuă să se ocupe de afaceri de acolo.
Acoperirea: import și export în Mediterană.
În principal fructe exotice. A fost anchetat doar odată.
Și atunci ?
A convins judecătorul că sirienii au folosit firma lui pentru trafic de arme...
când lucrurile s-au aprins în Beirut.
Bine.
Pozele de la reuniunea de la Malakian...
i-ați identificat pe toți ?
E puțin mai complicat. Pe unii nu-i cunosc.
În orice caz, e clar că pregătesc ceva.
Asta...
- Trebuie supravegheat. - Bine, cum facem ?
Nu suntem decât doi.
Deci ?
Șapte minute.
Dacă o luăm pe șosea, cum am prevăzut...
pot face baraje, dar cu barca nu ne vor putea opri.
Găsim locul de unde am plecat și două mașini
care ne așteaptă, împart grupul în două.
În șapte minute suntem la 50 km de polițiști.
E o idee bună, băiete.
Vom da o lovitură frumoasă împreună. Ai ce îți trebuie.
Oamenii te vor asculta.
Anton.
Ce faci cu fata aia ?
Infirmiera ?
Știu că te întâlnești cu ea demult. Ce știe de noi ?
Nimic. Crezi că stau la bârfe ? Că vorbesc în somn ?
Ascultă, cu lovitura ce vine și poliția după noi, nu ne permitem greșeli.
Noi suntem în familie. Ea e diferită.
Ea nu ne înțelege.
Dar poate...
... să ne trădeze.
Fata asta...
Nu mai trebuie să o vezi.
M-ai înțeles ?
Am înțeles.
Hai, să intrăm.
Stai.
E bine.
Îl trimit pe Coutard să te înlocuiască.
Mirelli, mă auzi ?
- Te aud. - Sunt pe drum.
Ce fac ?
Cine-i ăla, Milo ?
Un polițist.
Un polițist ticălos.
Fugi, Mirelli ! Fugi !
E bine, Saunier. Ai primit iar cazul.
Cine a fost aici seara trecută ?
Opriți, d-ră.
Drumul e închis.
Circulați !
Nu avem motive să renunțăm.
Nu trebuie să știe ce pregătim.
Următorul transfer e peste trei săptămâni.
Trebuie să stăm feriți. E greu pentru fiecare,
pentru familiile noastre...
... dar să nu uitați cine sunteți.
Și de ce suntem toți aici, reuniți.
Suntem o familie...
... avem aceleași rădăcini.
Cu bărcile cum facem ?
Se aranjează.
Între timp să fim discreți. Fără erori.
Familiile noastre sunt în siguranță. Noi...
hibernăm până atunci.
Sunt eu.
Urcă.
Nu vreau o viață ca asta.
Dispari fără să spui nimic, nu vorbești.
Nu vorbești de familia ta, de tine.
Fratele tău a murit ?
Cine ți-a spus ?
Rudy ?
Zi, cine ți-a spus ?
Poliția. Un polițist mi-a povestit viața ta.
Sunt însărcinată.
Ne vedem marți la biroul meu, bine ?
Vă aștept. La revedere !
Nu face fața asta.
Aveam o înțelegere, dar sunt prins acum, nu mai pot aștepta.
O să am banii, ți-am spus, e o chestiune de zile !
Anton, suntem prieteni, nu vorbim prostii.
Afacerea asta era poate prea mult pentru tine.
Mi-am dat cuvântul. Tu ți l-ai încălcat !
Îmi pare rău !
Cu cine ai semnat ?
E confidențial, așa sunt afacerile.
Îmi pare rău !
MILO
Hai, spune ! Spune, de ce ai semnat cu tata ?
Era o afacere între noi doi. Nimeni altcineva !
Ce te-a apucat ?
Afacerea e în familie. Contează că sunt eu sau tu ?
- Schimbă tot ! - Dacă pierzi controlul
te îndepărtezi, creezi pericol.
Tu vorbești de control ? Polițistul din port, schimbul de focuri...
... asta ce a fost ?
E polițistul care a participat la uciderea fratelui tău..
Și crezi că îl aduci înapoi procedând așa ?
Nu înțelegi. Fata aia, din cauza ei era el acolo.
Ascultă-mă bine, eu am terminat cu toate astea !
Te las cu fantomele tale.
Ia și astea.
BORDIGHERA, ITALIA
O zi bună, d-ră !
Mulțumesc ! La revedere !
Ciao, frumoaso !
Salut, Rudy !
E frumos aici.
E prea vechi tot.
O să te plictisești.
Ți-i înapoiez când pot.
De aceea ar trebui să ne întoarcem la munca noastră.
E săptămâna viitoare.
- E totul gata. - Lasă-mă, Rudy !
Nu e bine ce faci. Gândește-te...
... tatăl tău a mai pierdut un fiu.
- Nu îi poți face asta. - Nu te băga în asta.
Suferă.
Nu pot să îl văd așa.
Bună ziua, Milo.
Așează-te, Rudy.
Nu va reveni, Milo.
Te întreb unde e.
I-am jurat lui Anton.
Știu că îți ții cuvântul. Pentru că ai onoare.
Ești de încredere.
De asta lucrezi pentru mine, nu ?
Da.
Fata asta...
... trebuie să dispară.
Milo, spui să...
Anton e prietenul meu.
Nu pot face asta.
Atunci..., ce poți face pentru mine ?
Ne-am gândit la toate posibilitățile.
Aici e lista transferurilor de săptămâna viitoare.
Regulate și ocazionale.
- Ceva din interceptările telefonice ? - Nimic încă.
Bun...
Coutard, verifică valorile transporturilor și ordonează-le după importanță.
- L-ai văzut pe Rudy azi ? - Nu.
Mașina lui a trecut pe aici.
Chiar așa ?
Mă duc la farmacie. Vrei ceva ?
De la farmacie ?
Sunt bine.
Totul e bine.
Revin !
Rudy !
Nu !
Nu ai înțeles.
Nu o să fiu niciodată ce vrei tu să fiu.
Niciodată !
Să ne strângem și să facem ce trebuie făcut.
Și apoi mă lași în pace.
Sau dacă vrei, terminăm acum.
Ce câștigi azi...
... îți va rămâne pe veci.
Apoi, faci ce vrei.
Voi rămâneți în urma noastră, la 20 de metri.
Ce idiot !
A început îmbarcarea pasagerilor..
Acum sosesc.
Încarcă.
Bună ziua, d-lor !
Eu sunt responsabil de securitate, putem merge în turn.
- Veniți ! - Vă urmăm !
Saunier e aici.
În aeroport.
Ce o să facem ?
Continuăm.
"ACUM"
Alo ? Doresc un taxi, vă rog.
Sunt camere și în exterior ?
Bine-nțeles, suntem pe malul mării.
Urmărim zborul păsărilor la fiecare decolare..
Pleacă.
Pornește mașina.
- Bună ziua, d-le. - Bună ziua.
Avionul începe să ruleze pe pistă.
- Unde sunt ? - Cine ?
Paznicii ? Unde sunt ?
Părăsesc pista pentru decolare. E pentru siguranță.
Dă-mi stația.
Sunt Saunier. Reveniți imediat !
Munca noastră s-a încheiat.
Reveniți acum. Nu părăsiți pista până avionul e în aer, e clar ?
Polițiștii !
Revin !
Pregătiți-vă.
Blocați ieșirile !
Repede !
Fumigenele !
Repede !
Mischa !
Sună pe careva. Lasă pasagerii să iasă.
Împrăștie oamenii !
Nu trageți ! Pasagerii sunt pe pistă !
Ridicați-vă d-nă ! Protejați-vă !
Nu trage nimeni până spun eu ! Veniți toți aici !
Coutard ! Sună pe cineva ! Blochează ieșirile !
Charly, vino cu mine !
Acoperă-mă !
Rămâi acolo !
Du-te la mașină ! Fă cum îți spun !
Anton...
Repede ! Ajutați-l !
Grăbiți-vă !
Repede !
Să mergem !
Urcați ! Plecăm !
Trebuie să reziști, Anton.
Mă auzi ? Trebuie să reziști.
Elodie... mă așteaptă pe plajă...
Du-mă acolo, tată...
Anton...
Bună ziua, d-ră...
Aveți un vizitator.
Tatăl d-voastră.
Tata ?
Traducerea și adaptarea: CristiAs (c)